KRAGEHOLMIN LINNA
Päivää, rouva Sejersen. - Päivää.
Posti. Otanko jotain mukaan? - Tässä. Se menee kirjattuna.
Jaaha. Menee näköjään Sjællandiin.
Niin.
Onko tämä, miksi sitä luulen?
ISÄ
Kiireesti kaikki autoon. - Relaa, isä. Nyt on kesäloma.
Minä ja Bodil tuomme kaiken, isä.
Minä olen valmis. - Per! Tyhjennä siitä ilma.
Eikö ilmaa oteta mukaan?
Rengas täyttää koko tavaratilan. - Puhalsin sen juuri täyteen.
Kaikki ilmani on sen sisällä.
Okei, pidä sitten ilma sisällä. Näin emme ikinä ehdi lautalle.
Huomenta. - Anders-setä tulee.
Huomenta. - Huomenta, Anders-setä.
Hei, setä! Vanha kelmi. - Kelmi? Tämä on suuri päivä.
Olemme juuri lähdössä Bornholmiin.
Minne sinä lähdet lomalle? - Anders-setä jää vahtimaan taloa.
Ei sitten mitään villejä juhlia. - Ei hullumpi ajatus.
Juhlia ja pelejä...
Hei, Peter. - Hei.
Pidä hyvää huolta Søsistä. - Toki. Onko hän sisällä?
On. - Eikö Søs lähde mukaanne?
He lähtevät interrailille.
Miten voit päästää Søsin maailmalle tuon hömelön kanssa?
Sehän on Peter. Hän on luotettava.
Onko Søs täällä? - Hei. Oletko valmis?
Hän on innoissaan.
Søs! Peter tuli.
Hei, kulta. Hymyile.
Hei.
Minulla on sinulle lahja. Ole hyvä. - Minulleko?
Kiitos.
Aivan ihana.
Missä selkäreppusi on?
En pääse lähtemään.
Sain valokuvaushomman, josta en voi kieltäytyä.
Hei, postinkantaja. Minä lähden lomalle.
Oletpa sinä onnekas. - Onko meille mitään?
Ikävä kyllä ei, mutta minulla on kirje Anders-sedälle.
Kirje on kirjattu, joten kuittaisitko vastaanottaneesi sen?
Jopas jotakin. Jännittävää.
Tässä. - Kiitos.
Kiitoksia kirjeestä. - Ei kestä. Ciao, ciao.
No...
Mitä kirjeessä lukee, Anders-setä?
Olen perinyt linnan Fynissä. - Hyvä. Katso...
Tässä on kotiavain ja mökin numero. Hae viimeiset laukut, Ole.
Etkö kuuntele? Tämän mukaan olen perinyt linnan -
jonka nimi on Krageholm. Katso itse.
"Vastaanottakaa linna pikaisesti." Ei linnaa voi noin vain periä.
Aiotko peruuttaa loman jokin valokuvaushomman vuoksi?
Se työ on tärkeä minulle. - Aina käy näin, Peter.
Anders-setä sai linnan postin mukana.
Sen nimi on Krageholm. - Voisitteko poistua?
Selvä. - Onpa hän vihainen.
Voisit lähteä nyt. - Lähdetään työn jälkeen.
Minä lupaan. - Mene!
Mene.
Etkö lähdekään? - Näköjään en.
Tätä on suunniteltu kuukausia. Tämä oli hänen ideansa.
Älä ole surullinen. Lähde meidän mukaamme. Siitä tulee hauskaa.
FYN BORNHOLM
Jäikö koti ihan yksin? - Jäi.
Anders-setää täytyy auttaa ensin. - Ajatella, että perin linnan Fynissä.
Mitä se periminen on? - Kun joku kuolee, saa tämän tavarat.
Linna! Mahtavaa.
Eikö se Bornholmin mökki ollut kauhean kallis?
Oli.
FYN BORNHOLM
Totta, Mie. Pysytään suunnitelmassa ja ajetaan Bornholmiin.
Mutta minun täytyy mennä Fyniin ja ottaa linna haltuuni heti.
Me haluamme linnaan. - Sanoit, että setää pitää auttaa.
Sanoinko niin? - Sanoit.
Hyvä on sitten.
Lhan totta, isä...
Kylläpä kesti kauan päättää. - Ei puhuta siitä enää.
Jee! Mahtavaa.
Rakas päiväkirja. Bornholmin sijaan menemmekin Fyniin.
Anteeksi.
Jopas jotain! - Hyvänen aika!
Se oli täpärällä. Luojan kiitos.
Katsokaa puutarhatonttuja. - Onpa niitä paljon.
Täällä haisee. Kuka pieraisi?
Haju tulee ulkoa. - Maalla haisee tältä.
Sulje ikkuna. Kauhea haju. - Haju on voimakas.
Ollaanko varmasti perillä? - Niin kirjeessä lukee.
Maailman pienin linna. - Tuo ei ole linna.
Odotin jotain suurempaa. - Sen täytyy olla virhe.
Minähän sanoin, ettei linnaa voi periä noin vain.
Oletko varma, että tämä on oikea paikka?
Miten voin auttaa? - Sinäkö täällä piereskelet?
Per! Anteeksi, onko tämä Linnatie 29?
On. Mistä on kyse? - Minusta.
Minä olen perijä. - Krageholmin linnan perijäkö?
Miten voit periä naisen tavarat, kun hän ei ole kuollut?
Per! - Niin kirjeessä lukee.
Tulimme heti, kun pääsimme. - Niin.
Minä olen rouva Sejersen. Huolehdin linnasta.
Montako huonetta tällaisessa linnassa on?
47 huonetta ja kolme salia. - Petosta!
Se on mahdotonta. - Sanoitteko "petosta"?
Varmasti sanoin.
Ei millään pahalla, mutta tässä talossa ei voi olla 47 huonetta.
Mitä?
Ei. Seuratkaa minua.
Hei! Astuin lehmänlantaan.
Katso jalkoihisi, Ole. Olet luonnossa.
Ei!
Inhottavaa. - Sinähän olet käynyt tanssikoulun.
Uskomatonta.
Tuo on Krageholmin linna. - Sehän on kuin suoraan sadusta.
Voidaan pelata tennistä ja ratsastaa. - Se on miljoonien arvoinen.
Katsokaa! Oikea sonni. - Perinkö todella kaiken tämän?
Käsittämätöntä. - Se on vain linna.
Kuka ehtii linnalle ensin? - Per!
Per, pysyttele muiden mukana. - Miksi?
Onpa tämä iso.
Rouva Sejersen, kuinka vanha linna on?
Sen rakennutti vuonna 1560 kreivi Anders I.
Hänestä en ole kuullutkaan. Kuulostaa mukavalta mieheltä.
Käykää sisään.
Onpa korkea katto.
Joku toistaa puheeni. - Se on vain kaiku.
Kaiku? Kuka se on?
Tuo haarniska on upea. - Se kuului Fredrik Il: Lle.
Se on kuninkaallinen perintökalleus. - Tämä on kuin museo.
Vain kymmenen kertaa hauskempi. Katso haarniskaa.
Varo! Hajotat sen. Se on hyvin vanha ja arvokas.
Ei!
Saanko asua kanssasi linnassa, Anders-setä?
Totta kai, pikku Per.
Tämä on erittäin hieno paikka. Juuri lapsille sopiva.
Täällä on jännittävää. Katsokaa.
Tästä pääsee länsisiipeen. - Onko langatonta Internet-yhteyttä?
Ei todellakaan. - Onko täällä edes sähköä?
Sähkö johdettiin vuonna 1930. - Se toimii hienosti.
Varokaa! - Anteeksi.
Keitä nuo maalausten ihmiset ovat? - Linnan entisiä omistajia.
Ne näyttävät tuijottavan meitä.
Tämä on teesalonki.
Ja tässä on kreivi Andersin sali.
Ei ole totta!
Juhlasali. Aina vain paranee.
Rakastan tätä linnaa.
Missä Per on? Per!
Per!
Tule tänne.
Pöö!
Mikä se oli? - Ehkä kummitus.
Kummitteleeko täällä? - Kreivi Anders kuulemma kummittelee.
Mutta en ole nähnyt häntä.
Pöö!
Minä näen teidät, mutta te ette näe minua.
Tule ulos sieltä! Siellä ei saa olla.
Hän on maalauksessa. - Siellä on salahuone.
Tule ulos. Sinun täytyy pysyä muiden joukossa.
Tuo on linnan rakennuttaja kreivi Anders I.
Hänen vierellään on kreivitär Signe Esmaralda.
Tuntuu kuin olisin nähnyt hänetjossakin.
Hän näyttää sinulta, Anders-setä.
Hyvät hyssykät! Niin näyttääkin! - Hän on ilmetty peilikuvasi.
Te tunnuittekin tutulta.
Hän tuntuu mukavalta. Olisi hauska tavata.
Ei onnistu. Hän kuoli 400 vuotta sitten.
No niin...
Olemme tässä, kuten näette.
Tervetuloa, rouva von Grissenfeldt. - Von Griiissenfeldt.
Anteeksi, että olemme myöhässä, Mallorcalta on pitkä matka Fyniin.
Keitä te olette?
Anna Katarina Dagmar von Grissenfeldt. Läpseni...
Ditlev, Roald ja Valdemar von Grissenfeldt sekä pikku Pernille.
He ovat ne toiset. - Mitkä toiset?
Linnan toiset perijät. - Petosta!
Onko perijöitä muitakin?
Eikö tämä olekaan Anders-sedän linna?
Pitäisikö meidän jakaa tämä? - Kyllä.
Testamentin mukaan linna jaetaan perijöiden kesken.
Linnan asianajaja voi vahvistaa asian. - Aivan niin.
Linna on testamentattu kreivi Anders l: N jälkeläisille.
Tämä avain on todiste linnan omistamisesta.
Ei voi olla totta.
Olen todella järkyttynyt.
Äiti! - Ditlev.
Oletko kunnossa? - Olen.
Mitä olen aina sanonut? Kaikki keinot ovat sallittuja.
Mikä häntä vaivaa? - Hän luovuttaa kohta.
Äitini on ainoa lapsi. Hän ei ole tottunut jakamaan mitään.
Kuoleeko tuo nainen? - Toivottavasti ei.
Naisparka. Ehkä pitäisi luovuttaa linna hänelle.
Eikö vain? Se ratkaisisi pulman.
Nainen parantui. - Hetkinen.
Ongelma ratkesi. - Hetkinen.
Tässä sanotaan: "Elleivät perijät ole yksimielisiä, järjestetään turnaus."
Turnaus? - Turnaus.
Turnaus? Kuinka? - Aivan niin.
Kuten näette. Vaakunassa on kreivin kolme suosikkiasiaa.
Perinne vaatii kilpailua vaakunan kolmessa lajissa.
Kaksinkamppailussa, pelissä ja tanssissa.
Voittaja saa linnan. - Minähän sanoin.
Tiesin, että kreivi oli ovela. Aivan minunlaiseni.
Ei linnan omistuksesta voi noin vain kilpailla.
Miksi ei?
Mitä sanot, Anders-setä? - Olkoon minun puolestani.
Asia on päätetty. Turnaus alkaa huomenna.
Paras perhe voittakoon. - Jippii!
Per, mitä teet pöydällä? Heti alas.
Muutamme linnaan. Roald, auta tämän mekon kanssa.
Meidän on pakko saada tämä linna.
Hei, Anders-setä. - Hei.
Onpa kaunis huone. - Katsokaa. Ritareita!
Katsokaa tuota peruukkia. He eivät piitanneet ulkonäöstä.
Tulimme sanomaan hyvää yötä. - Niin...
Huolettaako jokin? - Ajatelkaa, ellen saakaan linnaa.
Tietenkin saat. Me autamme sinua.
Vaikka täällä haiseekin pierulta. - Aivan niin, pikku Per.
Sinulla on meidät. - Meidän perhe pitää yhtä.
Saanko pyytää huomiotanne?
Aloitamme turnauksen ensimmäisen osan, kaksinkamppailun.
Rakastan kaksinkamppailua. Muistakaa, että kaikki keinot ovat sallittuja.
Ratsastatte hevosilla peitset kädessä.
Se on sinun heiniäsi. - Ei.
Hevosilla ja peitsillä ei voi ratkaista mitään.
Kuka muu sen tekisi? - Hyvä on sitten.
Pelkäätkö sinä? - En tietenkään.
Perinteen mukaan kamppaillaan kuolemaan saakka.
Anteeksi?
Perinteen mukaan... - Kamppaillaan kuolemaan saakka.
Kuolemaanko? - Takuuvarmasti.
Se on kiellettyä. - Niin oli ennen vanhaan.
Nykyisin kamppaillaan, kunnes toinen jää maahan 10 sekunniksi.
Pystyssä pysynyt on voittaja.
Menkää valmistautumaan.
Minä olen Per. Mikä sinun nimesi on? - Ei mikään.
Kummallinen nimi. Mikä koirasi nimi on?
En saa puhua kanssasi, koska olet tyhmä.
Kuka niin sanoo? - Äiti.
Pue haarniska päällesi. - Ei tuota peltipurkkia.
En tarvitse sitä häntä vastaan.
Au! - Hups.
Ole, anna sittenkin se haarniska.
Menkää, pojat. - Selvä, äiti.
Tässä, isä.
En näe mitään.
Läitoit sen väärinpäin.
Laitoinko?
Pidä kiirettä. - Nyt satula on irti.
Saat silittää Bodilia.
Ei kiitos.
Hannibal! Tule takaisin.
Tule, Hannibal.
Per, varo! Ne ovat vaarallisia.
Juokse lujaa. - Tule, Hannibal.
Ole hyvä.
Kiitos, Per. - Ei kestä.
Minä olen Pernille. - Pernille?
Hymyile, isä.
Oletteko valmiit? - Olemme.
Valmiina.
Aloittakaa kaksintaistelu.
Menoksi.
Noh, noh, vanha kamu.
Hyvä, isä!
Menehän nyt.
Hyvä, äiti! - Pudotan hänet!
Au!
Satula näyttää löysältä. - Satula on irti!
Hän on toivoton. Tämä ei pääty hyvin.
Laske peitsi, isä.
Mitä? Peitsikö? Ai niin.
Ei!
Voi ei.
Hän makaa maassa. Me voitimme. - Nouse ylös, isä!
Äkkiä! - En pääse.
Kymmenen, yhdeksän, -
kahdeksan, seitsemän, -
kuusi, viisi, -
neljä, kolme, -
kaksi ja...
Olen ylhäällä! Kaikki hyvin.
Hyvä. Kaksintaistelu voi jatkua.
Isä, älä liiku! - Takanasi on jotain.
Rauhallisesti.
Kiltit sonnit. Minä menen.
Rauhallisesti.
Isä!
Hänet täytyy herättää. Kisa ei ole vielä ohi.
Kymmenen, yhdeksän... - Isä, herää!
Isä, oletko hereillä? Kunpa hän olisi kunnossa.
Sivuun, lapset. Antakaa minun. ...viisi, neljä, kolme, kaksi, yksi.
Kaksintaistelu on päättynyt. - Hurraa!
Ensimmäinen osa on päättynyt. Isä hävisi.
Nouse ylös ja jatka kamppailua!
Voitimmeko me?
Ai, ai, ai! - Loukkasitte käsivartenne.
Luvatkaa pitää parempaa huolta itsestänne. - Minä Lupaan.
Tilanne on 1-0 von Grissenfeldtin perheen hyväksi.
Rouva Sejersen. Kiitos avusta. Käsi on paljon parempi.
Pitäkää parempaa huolta itsestänne.
Rouva Sejersen, emmekö sinuttelisi?
Täällä linnassa teititellään. - Vaihtelu virkistää.
Søs, viiniä? - En välitä punaviinistä.
Tämä on 12 vuotta vanhaa Grand Cru Classéa. Maistaisit.
Selvä.
Rouva Sejersen on mukava. Hän tuntui aluksi niin tekosiveältä.
Mitä se hyödyttää, kun menetämme linnan?
Oletko ensimmäistä kertaa Fynissä? - Olen.
Haluaisit varmaan nähdä maailmaa. Reppu selässä pitkin Eurooppaa.
Miten sinä sen näet? - Näen vain.
Katsokaa luuseri-isäänne. Hän ei osaa edes syödä kunnolla.
Pitäkää huoli omista asioistanne.
Ole hyvä, Hannibal.
Kiitos, että pelastit sen. Etkö ikinä pelkää mitään?
En.
Ollaanko ystäviä? - Ollaan vain.
Skool.
Skool, Anders-setä.
Skool.
Skool sitten.
Skool, Anders-setä. - Skool.
Ei hassumpaa. - Mitä minä sanoin.
Älä nyt istu noin allapäin. Eihän voitto ole tärkeintä.
Tule joskus luokseni Mallorcalle. - Asutteko siellä?
Äiti inhoaa Tanskaa. Hän sanoo, että täällä on kylmää ja sateista.
Miksi hän sitten haluaa linnan? - Sitä pitää kysyä häneltä.
Taidan mennä nukkumaan.
On aikaista. Onko jokin vialla? - Ei ole ruokahalua.
Hyvää yötä kaikille. - Hyvää yötä, Anders-setä.
Nuku hyvin. - Hyvää yötä.
Kaikki luulevat, että olen kuin äiti, mutta en ole.
Millainen sinä sitten olet? - En niin vaarallinen kuin näytän.
Sain ajatuksen. Lähdettäisiinkö ajelulle syönnin jälkeen?
En oikein tiedä. - Suostu nyt.
Mitä sanot? - Täällä on kaunista.
Sinulla on kaunis kaulakoru. - Kiitos.
Onko sinulla poikaystävää?
Tietenkin noin sievällä tytöllä on poikaystävä.
Itse asiassa ei ole.
En usko.
Ei, ei, ei... Ditlev, meidän ei pitäisi.
Suo anteeksi.
Tapasimme vasta.
Søs, olen todella iloinen, että tapasin sinut.
Tiesin, että olit harvinaislaatuinen tyttö.
Nämä vanhat kirjat linnasta ovat kauhean jännittäviä.
Portaiden edessä oleva läikkä ei lähde pois.
Aina kun sitä on yritetty poistaa, se on tullut takaisin.
Eikö olekin outoa?
En ymmärrä. - Hei.
Onko teillä hauskaa? - Katso tätä läikkää.
Se ei lähde pois. - Petosta!
Anders-setä on surullinen. - Hän meni niin aikaisin nukkumaan.
Menen lohduttamaan häntä. - Hyvä, Per.
Minä tulen, Anders-setä.
Katso, Bodil. Hän nukkuu. Hän ei ulvonut.
Kukahan se oli?
Älä pelkää, Bodil.
Petosta!
Älä säikyttele noin!
Näitkö sinäkin sen?
Anteeksi? - Näitkö sinäkin kummituksen?
Onko täällä kummituksia? - Pelkäätkö?
En lainkaan. Minä en pelkää mitään.
Huu!
Mitä sinä teet, Per?
Olen kuin en olisikaan.
Kiitos illasta. Nuku hyvin, kaunokainen.
Poista. Poistettu.
Minä haluan pelata.
On parasta, että Søs ja Anders-setä pelaavat.
Anders-setä ei osaa pelata tennistä. Olisiko parempi, että minä pelaisin?
Anders-setä oli juniorimestari. - Olinko?
Pokaali on kaapissasi. - Voitinko minä sen?
Huomenta. - Huomenta, rouva von Grissenfeldt.
Huomenta.
Ei hätää. Pysyttelen tänään katsomossa.
Huomenta ja tervetuloa kakkososioon. Tenniksen nelinpeliin.
Tilanne on 1-0 von Grissenfeldtien hyväksi.
Anders-sedän täytyy voittaa, jotta hän ei häviä linnaa.
Aloitetaanko? Valmistautukaa.
Olkaa hyvä, Søs ja Anders-setä.
Näyttää siltä, että Søs pelaa. Hurmasitko hänet eilen?
Varmasti. Nyt nitistän hänet.
Hän uskoo unelmaprinssiin. - Herranjestas!
Hyvää ottelua. Hyvää ottelua. - Kiitos samoin.
Kiitos eilisestä. - Kiitos mistä?
Mitä sinä toljotat? Aloitetaanko?
Aloittakaa.
Ensimmäinen syöttö: Von Grissenfeldt.
Hei, Søs! Peli on alkanut.
15-0.
Anteeksi.
30-0. - Nyt pelataan!
Miksi olet noin outo? Onko jokin vialla?
Ensimmäinen erä menee von Grissenfeldteille.
Jee!
Se vanha hölmö. - Jee!
Eikö hän ollut juniorimestari? - Mikä Søsiä vaivaa?
Tuolla!
Au.
Erä von Grissenfeldteille.
Ei! - 0-30.
Jos he voittavat seuraavan pallon, menetämme linnan.
Tiedän. - Vain ihme voi pelastaa meidät.
Miksei hän siirtynyt? Typerää antaa pallon osua päähän.
Anders-setä, oletko kunnossa? Anders-setä, kuuletko minua?
Sattuiko sinuun?
Pystytkö jatkamaan? Haloo?
Anders-setä oli juniorimestari.
Haloo, Anders-setä?
Herää!
Mitä tapahtuu? Missä olen?
Sinuun osui pallo. Pystytkö pelaamaan?
Tietenkin pystyn.
On kyse mestaruudesta. - Mitä tarkoitat?
Juniorimestaruudesta. Pois tieltä.
Ottelupallo von Grissenfeldteille.
Jee! Hyvä, Anders-setä.
Mikset ottanut sitä? - Mahdotonta.
Erä Anders-sedälle.
Anders-setä jyrää. - Vanha juniorimestari.
Ei!
Äiti!
Älä, Ditlev!
Uskomatonta, mutta totta. Ottelupallo Anders-sedälle.
Pakko voittaa seuraava pallo. - Hän on voittamaton.
Jee!
Ottelupallo Anders-sedälle. - Jee! Me voitimme!
Jippii!
Voitin juniorimestaruuden toisen kerran!
Pelasitte linnasta. - Mistä linnasta? Tuostako?
Kuka sinä olet?
Olen rouva Sejersen.
Montako sormea on pystyssä?
Miten ihana pikkuinen käsi.
Anteeksi? - Ja silmäsi...
Ne loistavat kuin tähdet.
Loistavatko?
Olet kaunein nainen, jonka koskaan olen nähnyt.
Olenko?
Kiitos. - Tässä minä tulen!
Voitimmeko me?
Minusta tuli juniorimestari toisen kerran elämässäni.
Olen sampinjoni.
Kukaan ei ole ikinä sanonut minulle noin kuin sinä sanoit äsken.
Sanoit "sinä". - Sanoinko?
Luulin, että täällä teititellään.
Vaihtelu virkistää, vai mitä?
Meidän täytyy voittaa.
Selvitä, osaako Søs tanssia, ja varmista, ettei hän voi kilpailla.
Saanko kysyä erästä asiaa? - Olkaa hyvä.
Teoriassa vain, mitä tapahtuisi, ellei toinen perhe saapuisi paikalle?
Linnan saisi perhe, joka saapuu paikalle.
Miksi kysytte? - Halusin tietää säännöt tarkemmin.
Kiitos tästä päivästä. - Ei kestä.
Tännepäin.
Se oli täällä. Se sanoi "petosta" kuten Anders-setä.
Niin, niin, Per. - Näytä nyt se kummitus.
Haloo, missä olet? - Ketä kutsut?
Siellä ei ole ketään. - Täällä on kammottavaa.
Kauheasti hämähäkinseittejä. - Petosta!
Kuulosti Anders-sedältä. - Niinhän minä sanoin.
Oletko se sinä, setä? Mitä teet täällä?
Se oli vain kyyhkynen.
Katsokaa.
Mitä siinä lukee?
Tässä on nuotteja. Tämä on laulukirja.
Petosta!
Tuo ei ole Anders-setä. - Ei niin.
Se on kummitus. - Onko se oikea kummitus?
Tulkaa!
Hurjaa!
Sen pää kääntyi kokonaan ympäri. - Se oli kamalaa.
Se halusi kai kertoa meille jotain. - Otitko kirjan mukaan? Katsotaan.
Haluan nähdä. - Niin minäkin.
Katsokaa. Tämä on laulu kreivi Andersista.
Mistä se kertoo?
Se on tarina siitä, kun hän meni naimisiin Signe Esmaraldan kanssa.
Haluan kuulla sen laulun. - Lauletaanko se?
Läuletaan vain.
Onko sinulla kitara?
Tämä on skitta. - Skitta?
Kreivi Anders riiusti Signe neitoa
ja metsikkö viheriöi niin
sulle pystytän linnan jossa asustaa voit
kun kuihtuvat lehdet nuo syksyn
kreivi Anders purjehti merelle siniselle
ja metsikkö viheriöi niin
rakas Signe linnaamme hoidathan
kun kuihtuvat lehdet nuo syksyn
rouva Signe hän hyppeli kedolla
ja metsikkö viheriöi niin
hän pelehti kera sikopaimenen
kun kuihtuvat lehdet nuo syksyn
kreivi Anders palasi kotikonnuilleen
ja metsikkö viheriöi niin
Joko se loppui? - Se oli surullinen laulu.
Loppu uupuu. Tästä puuttuu sivu.
Ehkä kummitus halusi kertoa juuri sen.
Søs!
Halusin vain kiittää ottelusta. Pelasit todella hyvin.
Minä...
Halusin myös pyytää anteeksi. Käyttäydyin oudosti.
Olen pahoillani eilisestä.
Hei.
Tiedättekö, mistä löydän Søsin? - Häivy. Olet yksityisalueella.
Nimeni on Peter.
Ala vetää. - Olen Peter. Søsin poikaystävä.
Olet kivoin tyttö, jonka olen tavannut.
Mistä sinä puhut? - Pahastuin, kun torjuit minut.
En torjunut sinua.
Etkö? Kiva.
Täällä ei ole ketään Søs-nimistä. - Ei niin.
Katso! Nyt se palaa. - Mennään.
Hei, mitä te teette?
No niin... - Älä mene.
Søs... Olen hulluna sinuun.
Anna vielä mahdollisuus. Annathan?
Minä vain olen juuri eronnut poikaystävästäni.
Nyt on vähän vaikeaa.
Selvä.
Hei, Søs.
Peter! Mitä teet täällä? - Mitä sinä sanoi?
Olemmeko eronneet? - Hei.
Tässä on Ditlev. - Oletko Søsin entinen poikaystävä?
Entinen?
Søs, ihan totta. - Olisit soittanut ensin.
Halusin yllättää.
Peter... Peterhän sinun nimesi oli?
Tytöt inhoavat ikäviä yllätyksiä. Ikävä sanoa, mutta...
Taitaa olla paras, että palaat kotiin.
Oletko sinäkin sitä mieltä, Søs?
Tuo kaveri ei ole arvoisesi, Søs.
Todella outoa tulla noin vain.
Tämä tuntuu väärältä.
Voitko hyvin?
Tiedätkö mitä?
Lähdettäisiinkö illalla tanssimaan? Huvittaisiko sinua?
Mitä te puhutte? Kummitus? - Kummituksia ei ole olemassa.
On niitä.
Lhan totta. Näimme sen itse. - Se oli kreivi Anders.
Katsokaa...
Hyvä on. Nukkumaanmenoaika.
Mitä se oli? - Kummitus. Nyt se tulee.
Avataan ikkuna kummitukselle.
Älä! - Eihän kummituksia ole!
Hei. Minulla olisi asiaa Søsille. - Kummitus urheiluautossa!
Älä viitsi. Hei. - Lähdetäänkö tanssimaan?
Saanko lähteä? - Kello on yli kymmenen.
Vain pariksi tunniksi. Nyt on kesäloma. Saanhan, isä?
Voiko häneen luottaa? - Hän on kunnon poika.
Niin sanoimme Peteristäkin. - Niin, isä. Se on ohi.
Olen tulossa.
Ditlev puhelimessa. - Ditlev?
Ei, tämä on vastaaja. Jätä viesti äänimerkin jälkeen.
Mitä ihmettä?
Aina on ongelmia.
Hyvää yötä. - Hui!
Anteeksi, jos pelästytin. - Minä en pelkää mitään.
Hui! - Hyvää yötä.
Anteeksi, jos pelästytin. - Minä en pelkää mitään!
Enkä ainakaan sinua.
Petosta.
Kauhea hermokimppu. - Kuka?
Se rouva. Hän säikähtää vähästäkin.
No? Tuletko sinä?
Siisti paikka!
Tanssitaanko? - Vastahan me tulimme.
Haluan nähdä, mihin pystyt. - Onko tuo haaste?
Anders-setä, uskomatonta, miten paljon muistutat kummitusta.
Kummitustako? Nyt olen kuullut kaiken.
Teillä on vilkas mielikuvitus.
Onko jokin vialla?
Iltaa, hyvä mies.
Ei...
Mutta...
Mutta sehän on täsmälleen kuin minä.
Älä pelkää. Se ei tee mitään.
Petosta!
Olet todella hyvä. Juodaanko välillä jotain?
Tarjoilija. Pullo tequilaa. Eivät näköjään huoli täällä rahaa.
Ditlev!
Ditlev? Äiti tässä. Jos hän on hyvä tanssimaan -
juota hänet niin känniin, ettei hän pysy pystyssä kilpailussa.
Ymmärrätkö? - Todella hyvin.
Näytätjanoiselta. Katso, mitä toin.
Oliko jo ikävä? - Etkö aio vastata?
En kun olen maailman kauneimman tytön kanssa.
Se on äitisi. - Mitä hän haluaa?
Tiedät tasan tarkkaan.
Ditlev? Ditlev!
Äiti!
Haloo! - Hän löi minua.
Peter! Odota.
Älä lähde.
Anteeksi.
Se Ditlev on kauhea ääliö. En vain tajunnut sitä.
Sinua minä rakastan.
Etkö jäisi?
Søs...
Sinusta on vaikea ottaa selvää.
Huomenta! Aamiaista.
Huomenta, isä. - Huomenta, Søs.
Huomenta.
Peter! Mitä sinä täällä? - Löysin hänet linja-autoasemalta.
No mutta...
Tervetuloa, Peter. Missä muut ovat?
He ajoivat kaupunkiin Anders-sedän kanssa.
Voi ei.
Eikö ratti olekin vähän höllä tässä mallissa?
Käänny tuosta vasemmalle. - Selvä.
Ei, setä. Toinen vasen. - Ahaa.
Jopas.
Osaatko sinä?
On paljon hauskempaa, kun sinä ajat.
Hauskaa!
Asia ratkeaa tänään.
Jännittävää nähdä, kuka voittaa. - Niin. Koskaan ei voi tietää.
Voitteko paljastaa, mikä tanssi kilpailuun tulee?
Jotta voimme valmistautua. - Se on salaisuus.
Se ilmoitetaan vasta, kun kilpailu alkaa. Teille on vieraita.
Tulen sinne aivan heti. Kaksi sekuntia. Olen tulossa.
Huomenta. - Huomenta.
Mitä pysäköintiä tuo on?
Etsimme tätä kirjaa.
Teillähän on se jo. Pilailetteko te?
Siksi, että tästä puuttuu tärkeän laulun loppu.
Miten laulu voi olla tärkeä? - Onko teillä se vai eikö ole?
Tässä on hyvin hieno...
Keitä hän kierrättää? - Vakuutusyhtiön miehiä.
Hän aikoo siis vakuuttaa linnan jo ennen kuin on saanut sen?
Tämä on hieno vanha linna. - Ilman muuta.
Kauanko olet ollut täällä? - Tulin sisäköksi 16-vuotiaana.
Saako olla lisää kahvia? - Kiitos.
On kai kovasti puuhaa, kun on neljän isä.
Työtä riittää, mutta lapset auttavat. Onko sinulla lapsia?
Ei! - Anteeksi.
Minä pyyhin. - Se on vain...
Saanko kysyä... Tarkoititko sitä, mitä sanoit eilen?
Minusta sinunkin kätesi on kaunis.
Jos ymmärrät, mitä tarkoitan.
Juu. Juu.
Se on kunnossa.
Olemme samalla aaltopituudella. - Niin olemme.
Onko kahvia vielä?
Nuo ovat paikallisia vanhoja kansanlauluja. Kiintoisaa.
Katsokaa. Laulun loppu puuttuu. - Haluamme tietää, miten se päättyy.
Koska kreivi Andersista tuli kummitus.
Näimme sen omin silmin. - Näittekö Krageholmissa kummituksia?
Sen pää kääntyy kokonaan ympäri.
Jännittävää! Kummitukset ovat sieluja, jotka eivät saa rauhaa.
Miksei kreivi Anders saa rauhaa? - Ehkä laulun loppu kertoo sen.
Meillä on toinenkin laulukirja. - Oli jo aikakin.
Katsotaan, löydänkö sen.
Ikävä kyllä se on lainassa. - Kenellä?
Ei, Knud Einarilla!
Hän ei ikinä palauta kirjoja. - Knud Einar?
Murskasit puutarhatontut.
Mitä ihmettä siellä tapahtuu? - Suokaa anteeksi.
Tekö rikoitte tontut? - Vahingossa.
Liimaamme ne kokoon. - Ne ovat vaimoni!
Hän rakastaa puutarhatonttuja. - Olemme todella pahoillamme.
Ette tiedäkään, miten ilahduin.
Mitä tarkoitat? Oletko iloinen?
Olen 40 vuotta miettinyt, miten pääsen niistä eroon -
ja sitten tulette te.
Voin rikkoa loputkin. - Annetaan niiden olla.
Miten voin kiittää teitä? - Tiedätkö kreivi Andersin laulun?
Kreivi Andersin laulun?
Se menee näin.
Knud Einar! Mitä tontuille tapahtui?
Kööpenhaminalaiset rikkoivat ne. - En saanut rikkoa loppuja.
Olemme todella pahoillamme. Korvaamme ne.
Sano sinäkin jotain! - Meillä on laulu kesken.
Sinä ja sinun kirotut laulusi.
Ei hätää. Ette joudu maksamaan äyriä enempää.
Laulu menee näin.
Kreivi Anders palasi kotikonnuilleen
ja metsikkö viheriöi niin
löysi sikopaimenen aviovuoteestaan
kun kuihtuvat lehdet nuo syksyn
miehet kävivät taistoon valjetessa aamun
ja metsikkö viheriöi niin
kreivi Andersin kalmo lojui juurella portaikon
kun kuihtuvat lehdet nuo syksyn
maahan niin mustaan kreivi haudattiin
ja metsikkö viheriöi niin
pikkuinen Anders lähetettiin pois
kun kuihtuvat lehdet nuo syksyn
jäi portaiden juureen jälki verinen
ja metsikkö viheriöi niin
oli "petosta" sanansa viimeinen
kun kuihtuvat lehdet nuo syksyn
Linna siis vietiin häneltä.
Mutta tanssia ei voitu viedä. - Mitä tanssia?
Kreivi Andersin tanssia.
Haluatteko oppia sen?
Se on kiinni.
Katso, että Pernille pysyy täällä. Äiti on poissa pikku hetken.
Selvä, äiti.
Ajatella, että olemme sukua kreiville.
En vieläkään käsitä, mistä on kyse.
Laulun mukaan kreivi Anders oli naimisissa Signe Esmaraldan kanssa.
Vaimo rakastui sikopaimeneen.
Paimen työnsi kreivi Andersin alas portaita, niin että tämä kuoli.
Hän kummittelee, koska menetti linnan. - Hän saa rauhan jos voitamme.
Nyt ymmärrän.
Tämä perhe pitää yhtä kummitusten kanssa.
Nyt me pahus vieköön voitamme sen linnan!
Meidän täytyy ehtiä viimeiseen kilpailuun ajoissa.
On todella tärkeää, että voitamme linnan!
Ymmärsin. - Opimme kreivi Andersin tanssin.
Se tulee varmasti viimeisessä osassa. - Ja osaamme sen. Olemme edellä!
Pernille! Pernille, missä olet? Olipa hyvä, että tulitte.
Pernille on kadonnut. - Onko hän kadonnut?
On.
Kuulkaa. Hannibal on kellarissa. - Ehkä Pernillekin on siellä.
Per! - Etsin Pernillen.
Pernille, missä olet? - Rohkea poika. Täällä on pimeää!
Mennään auttamaan. - He ovat kilpailijoitamme.
Toisia on autettava hädässä. - Entä kilpailu?
Per, missä olet?
Täällä ei näe kättään pitemmälle.
Per! - Olen täällä.
Löysitkö hänet, Per?
Onko hän siellä? - Per, sano jotain.
Hannibal on täällä. Löysin sen.
Pahus! Mikä se oli? - Varo.
Tuolla hän on. - Löysin sen.
Se on sidottu seinään. - Kuka niin on tehnyt?
Ikävä kyllä minun täytyy jättää teidät tänne.
Mitä teet? Avaa! - Olen pahoillani.
Menen viimeiseen osakilpailuun. Sitä ei ole vaikea voittaa.
Kisa ei voi alkaa ilman meitä. - Ellette tule paikalle, me voitamme.
Se on huijausta. Valehtelet. - Kaikki keinot ovat sallittuja.
Kummitus tulee perääsi. - Tulkoon vain.
Unohdat kai, että sinun sukulaisesi tappoi kreivi Andersin.
Olette kaikki pähkähulluja.
Rouva von Grissenfeldt, päästäkää meidät ulos!
Uneksikaa vain.
Minua ei ole ikinä nöyryytetty näin pahasti.
Kello on 10 minuuttia yli neljän. En ymmärrä, missä he viipyvät.
Rouva Sejersen, mikä on viimeisenä vuorossa? Tulimme ajoissa.
Pitäisikö kertoa?
Se on varmaan jokin tanssi. Onko se foxtrot? Tango? Quickstep?
Äiti? Tiedätkö, missä Hannibal on?
En tiedä, kulta.
Kuunnelkaa.
Apua! - Rouva Sejersen! Olemme täällä alhaalla.
Huutaako joku? - Ei.
Laitetaan vähän musiikkia soimaan, kun odottelemme ja lämmittelemme.
Missä rouva Sejersen on, kun häntä tarvitaan?
Hannibal voi hakea Pernillen päästämään meidät pois.
Osaatko, Hannibal?
Löydätkö Pernillen?
Etsi Pernille. - Ei onnistu. Se ei tajua.
Tajuaa se.
Täällä ei ole kenttää. - Että menimmekin halpaan.
Olimme tosi tyhmiä.
Autetaan toisia hädässä. - Toiset ovat pelkureita.
Katsokaa.
Näyttää siltä kuin seinässä olisi ovi.
Mitä?
Olet oikeassa, Per.
Missä he voivat olla? Kunpa ei olisi sattunut mitään.
Yksi, kaksi, kolme, hiiop!
Hiiop!
Emme voi odottaa enää.
Kuulenko musiikkia?
Kello on viisi, eikä toinen perhe ole saapunut paikalle.
Kilpailu on päättynyt. Von Grissenfeldtin perhe voitti.
Tuhannet kiitokset! Tuntuu aivan väärältä voittaa ilman kilpailua.
Tässä on avain ja luovutuskirja. Krageholmin linna on teidän.
Pitäisikö vielä odottaa?
Hannibal tuli! - Siinä he ovat.
Mitä tapahtui? - Meidät lukittiin kellariin.
Rouva von Grissenfeldt huijasi meitä.
Huijasitteko te? - En tiedä tuosta mitään.
Asia on ratkaistu. Saimme avaimen, ja linna on meidän.
Huijausta.
Mitä asianajaja sanoo?
Ette tulleet. Niin lukee säännöissä. Asia on ratkaistu.
Vain harvoin perintöasiat ratkeavat kaikkia tyydyttävästi.
Eikö tanssitakaan? - Ei.
Nyt kun linna on meidän, pyydän teitä poistumaan.
Mielellään pikaisesti, kiitos.
Vauhtia, kiitos.
Hyvästi.
Oli hauska tavata.
En olisi uskonut hänestä. - En minäkään.
Joskus asiat huomaa liian myöhään.
Täytyykö tämän päättyä näin?
Ikävä kyllä. Näkemiin.
On aina vaikea hyvästellä, mutta en voi muutakaan.
Mitä tarkoitatte? - Oletko kuuro?
Sait potkut. Häivy.
Mitä sinä teet? - Eikö linna pitänyt polttaa?
Ei noin, hölmö.
Silloin emme saa rahaa. Palon pitää näyttää onnettomuudelta.
Miten se tehdään? - Miten?
Ikävää, ettemme voittaneet linnaa. Ei minulla ole väliä -
mutta kreivi Andersin takia. Olemme sentään sukua.
Vilkuttakaa hyvästiksi linnalle, niin lähdetään.
Hyvästi, linna.
Rouva Sejersenkin vilkuttaa. - Näkemiin, rouva Sejersen.
Seis!
Pysäytä auto, isä. Jokin on vialla.
Kauheaa. - Mitä on tapahtunut?
He aikovat polttaa linnan.
He aikovat ylikuormittaa vanhat sähköjohdot ja polttaa linnan.
He huijaavatja pettävät. - Se on väärin.
Petosta! - Jonkun pitäisi tehdä jotain.
Olen valmis. - Samoin. Se siitä.
Ovatko he poissa? - Ovat.
Tulkaa.
Mitä he oikein aikovat? - Soitetaanko poliisille?
Ei ole aikaa. Täytyy löytää pääkytkin.
Missä sähkökaappi on? - Tuonnepäin.
Toimiiko se, äiti?
Toimii. Meistä tulee upporikkaita. Voimme palata Mallorcalle -
ja elää leveästi, eikä tarvitse ikinä enää palata surkeaan Tanskaan.
Loistavaa! Käynnistetään loputkin.
Sähkö täytyy katkaista. Missä on pääkytkin?
En tiedä.
Pahus sentään!
Oletteko käynnistäneet kaikki? - Olemme.
Mitä me nyt teemme? - Odotamme.
Se näyttää onnettomuudelta. Nerokasta. - Haisee palaneelta.
Niin pitääkin, kulta.
Vanha rotisko.
Kokeile tuota isoa kahvaa. - Tietenkin.
Mitä nyt tapahtui? - En ymmärrä.
Eikö linna palakaan? - Aivan pian, kulta.
Nyt mikään ei voi syttyä.
Tiedän, miten voidaan säikäyttää ne Grissefellerit.
Miten, Per?
Pöö!
Minä hoidan asian. - Pidä kiirettä.
Pidän.
Miksei täällä mikään toimi? Aina ongelmia.
Pahus!
Huu!
Hän uskoi.
Mitä nyt? Mitä tapahtuu?
Täällä on joku.
Pötyä! Kuka se olisi? Lähetimme kaikki pois.
Mutta... - Kaikki pitää tehdä itse!
Huu!
Onko siellä joku? - Siellä ei ole mitään.
Entä valo? - Asia järjestyy.
Nyt istumme hetken ja pidämme hauskaa.
Huu!
Mikä tuo ääni oli? - Kissa.
Pernille!
Hei, Per.
Haluan kotiin, äiti. - Ensin poltamme linnan.
Ette kuulu tähän linnaan!
Älä pelkää. Me vain pelottelemme.
Lähtekää! Ette kuulu tähän linnaan.
Se kuuluu taulusta.
Se katsoo meitä.
Ryhdistäytykää. Täällä ei ole muita.
Setä. Sinä näytät kreivi Andersilta.
Odota.
Ei ihan. Vatsan täytyy olla isompi.
Saat tämän. - Loistavaa, pikku Per.
Näetkö mitään? - Onko se kummitus?
Lopettakaa! Kummituksia ei ole. Takokaa se kalloonne!
Petosta! - Mikä tuo on?
Se on kreivi Andersin haamu!
Ulos linnastani!
Se ei voi olla oikea.
Se toimii! He uskovat, että Anders-setä on kummitus.
Poistukaa! - Se nappaa meidät!
Tuo oli hyvä idea, Per.
Petosta!
Sinä siellä. Lopeta!
Nyt meni plörinäksi.
Nyt ymmärrän. - Pöö! Olen oikea kummitus.
Humpuukia ja huijausta.
Tiesin sen, senkin vanha hölmö.
Siinä te olette. Huonot häviäjät. Hävetkää!
Kuvitella, että yritätte käyttää tuollaisia halpamaisia temppuja.
Kreivi Anders, missä olet?
Tule esiin. Se on tärkeää.
Älä ole surullinen. - Teit parhaasi.
Älytön suunnitelma.
Teidän on aika poistua. - Juuri niin.
Kreivi Anders!
Petosta!
Siellä sinä olet.
Hyvästi.
Pelkäätkö, koska heidän sukulaisensa tappoivat sinut?
Etkö haluaisi saada rauhan?
Olet ainoa, joka säikyttää heidät. Me emme pysty.
Kuvitella, että heidät täytyi heittää ulos kaksi kertaa. Säälittävää!
Mitä tapahtuu?
Petosta!
Emmekö heittäneet tuota vanhaa hölmöä ulos?
Kuinka monta kertaa minun täytyy heittää sinut pihalle?
Ei! Kummituksia ei ole olemassa.
Ei! Kummituksia ei ole olemassa! - Lähdetään pois, äiti!
Ei! - Lähdetään!
Linnassa kummittelee. En halua sitä sittenkään. Te saatte sen.
Mitä hän sanoi? Saammeko linnan? - Mitä? No tuo...
Mitä tapahtui?
Kreivi Anders säikäytti heidät. - Ole hyvä. Nyt linna on sinun.
Niinkö?
Tuhannet kiitokset teille. - Älä meitä kiitä vaan häntä.
Mitä ihmettä tuo oli?
Perhe on taas suvun hallussa.
Hei, Ole! Läikkä!
Tule.
Nyt kreivi Anders saa viimein rauhan.
Minun täytyy mennä.
Leikitäänkö joskus taas? - Leikitään.
Hei, Pernille! - Mitä?
Voit jäädä meidän luoksemme.
Olen tottunut häneen. Minä pärjään.
KRAGEHOLMIN LINNA LEIRIKOULU
Noin.
Leirikoulu? Linna siis muutetaan leirikouluksi?
47 huonetta ja kolme salia -
on liian iso suullinen minulle.
Se ei ole hyvä ajatus.
Se on loistava ajatus.
Kiitos maailman parhaasta kesälomasta, Anders-setä.
Mukavaa! Olette maailman parhaimmat lapset.
Pidän hyvää huolta linnasta. - Tiedän.
Tulettehan käymään?
Tulisin mielelläni -
mutta en usko, että lapset haluavat.
Halutaan!
Kun tulemme takaisin, voisitko olla pieremättä niin kovin?
Näkemiin, rouva Sejersen!
Pieremättä? Mitä hän sillä tarkoitti?
Sinä näytät kaipaavan kahvia.
Sinä? Mutta rouva Sejersen.
Milloin me aloimme sinutella?
KRAGEHOLMIN LINNA LEIRIKOULU
ISÄ
Minä avaan oven. - Hyvä on, Per.
Viimeinkin kotona!
Älkää menkö sisään. - Mitä nyt, Per?
Haloo. Oletko siellä?
Hän ei ole siellä.
Kaiku.
On mukavaa olla kotona ilman Kaikua.
Mukavassa pikku kodissamme. Nyt tarvitsen todella lepoa.
Isä!
Rouva Sejersen...
Rouva Sejersen!
Suomennos: Scandinavian Text Service 2007